I det 15. århundre ble Spania samlet gjennom ekteskapet –
– mellom Isabella av Castilla og Ferdinand av Aragonia.
Maurerne ble slått etter 900 år. Columbus fant et nytt kontinent.
Nå var Spania det mest mektigste imperium siden Romerriket.
En troens brann ble antent med slagordet: "En nasjon, en tro."
Inkvisisjonen ble opprettet, og jødene forvist.
50 år senere var verdens rikeste land blitt et sted –
– der en hvisken kunne bety forskjellen på liv og død ...
SPANIA 1542
Sett det der borte.
Jeg håper De vil føle Dem hjemme her.
Ned med den.
Min dyrebare lille liste.
Hans Høyhet borgmesteren.
Borgmester? Ikke lenge.
Bli her. Jeg vil møte Gud alene.
Fader Manuel! Jeg er kommet for å gjøre min plikt som en snill gutt.
Jeg må skrifte før jeg blir tatt i ed som guvernør.
Det burde vært puter i de båsene.
Det er ille nok å skravle om alt.
– Fader Manuel? – Er du rede til skriftemålet?
– Jeg kjenner ikke stemmen din. – La oss begynne.
Vær tålmodig. Herren være i mitt hjerte –
– og min munn så jeg ... bla, bla, bla, amen.
– Gjør det ordentlig. – Er ikke viljen viktigst?
Ja vel. Jeg vil ikke ødelegge noe rett før kroningen.
Herren være i hjerte og munn så jeg kan tilstå mine synder.
I Faderens, Sønnens og Den Hellige Ånds navn. Amen.
– Fadervår. Du som er i ... – Helliget ... Hva med syndene?
Jeg kjenner dine synder, lord Francisco del Ruiz.
– Eller Don Isaac de Cordoba? – Fornærmer du meg?
Jeg ville se om du husket hvordan man skrifter som kristen.
– At du våger ...? Hvem er du? – Stemmen fra fortiden.
Jeg vet hvem du er.
Hør godt etter: Hør på meg, hvis du ikke vil miste alt.
Ferdig.
Du peser som en gammel enke. Gjenkjente han deg?
– Nei. Jeg er ikke dum. – Det er det delte meninger om.
Godt. Han vet ikke at det var en av oss ti.
Det kunne vært hvem som helst på listen.
Er det riktig å bruke listene til dette?
Rører slektsfølelsen seg?
Husk at listene er viktige for oss alle.
Skal andre tjene, mens vi avstår fra grådighetens last?
– Bør vi være bekymret for deg? – Nei.
Listen er nettopp viktig for oss alle. Oss og hele landsbyen.
Vi er beskyttet av vår anonymitet. Press ham til han adlyder.
– Til han deler sin makt med oss. – Som rett er.
TO UKER SENERE
Dø, usle hedninger.
Må deres fordervede sjeler brenne i Helvete til evig tid.
Må deres råtne legeme bli fortært levende –
– av en hær av pestbefengte ormer.
Det er sent. Hvorfor drar ikke Deres Nåde hjem? Jeg kan overta.
Fryd dere! I dag feirer vi kroningen av vår nye guvernør.
Lord Francisco del Ruiz!
En tur på kroen igjen, sheriff?
For en fin natt, frue. Syns De ikke?
– Gå. La oss være alene. – Javel, min herre Santa Fe.
Hva må ikke folk tro?
Hvem er gal nok til å være ute nå? Kyss meg.
Hvis Deres Nåde vil ha kyss, bør han gå hjem til sin kone.
Det er søndagskjolen min.
Jeg kjøper ti ... tyve kjoler til.
Kom til mor.
Hva faen ...?
Unnskyld at jeg forstyrrer, min herre.
– Er De hertug José de Santa Fe? – Jeg er hertug José de Santa Fe.
Greve av Siguenza og Torreblanca.
Nå som De vet hvem jeg er, kan De forsvinne.
Hvor var vi, frue?
Hvorfor sitter du her så sent, Ruy? Gå hjem til kona og barna dine.
Flytt dere!
– Hva har skjedd? – Nattvekteren fant dem.
Jeg ville ikke forstyrre Dem og Deres kone så sent.
– Bokstaven D. – Morderen satte sitt merke.
Vi har funnet vaktene deres også.
Vi tror det var fire. Ikke lett å si. De er sønderlemmet.
– Hvem er han? – Hertugen av Santa Fe.
– Jeg kjente en av vaktene hans. – Vet hertuginnen det?
For denne kvinnens skyld ville jeg ikke fortelle det ennå.
– Ikke rør noe. – Min herre.
Er De sikker på at De bør dra dit i Deres tilstand?
Hertuginne Santa Fe? Sheriffen er her.
De kunne ha valgtt et bedre tidspunkt. De er knapt presentabel.
De bør har en god forklaring. Ellers klager jeg til guvernøren.
De har drukket igjen.
Han lå akkurat her. I en blodpøl. Jeg sverger ved min ære.
Hvor er han, da?
Sverg ved noe som er mer verd neste gang.
Åstedet var renere enn guvernørens tallerkener.
Jeg virket som en landsbyidiot. Hvor er likene?
– Hvilke lik? – Eminense, Storinkvisitoren.
– Hva kan vi gjøre for Dem? – Så De besøkte hertuginnen?
– De har visst en livlig fantasi. – Saken angår ikke Inkvisisjonen.
Det er ingen sak. Annet enn tiden De tilbrakte på kroen.
Ikke et sted for lovens håndhever. Det øker ikke Deres dømmekraft.
De burde ta bedre vare på Dem selv.
Donoso.
Nå ... Jeg hadde aldri sett noe lignende.
– Fortell mer. – Du må ikke skremme dem.
– Vi vil gjerne høre det. – Javel. Så hør her ...
– Ønsker De å spise, frue? – Bare suppe. Ikke kall meg frue.
Fint å se deg, Ruy. Jeg hadde snart glemt hvordan du så ut.
– Jeg arbeidet sent i kveld. – Det er blitt en dårlig vane.
– Hva var det for bråk? – Gutten forteller skrekkhistorier.
– Gid det bare var historier. – Får jeg høre?
– Det er kjedelig å være utenfor. – Ja, fortell.
Sengetid.
Av sted med dere.
God natt, englebarn.
Vi fant likene av en adelsmann, hans elskerinne og hans vakter.
Og da jeg kom med enken, var det ikke noe der.
– Kanskje du så syner. – En elskerinne?
Kanskje de ville unngå skandale.
– Hvem skal offeret ha vært? – Hertugen av Santa Fe.
– Hva er det? – Ingenting.
Jeg har ikke matlyst. Hjelp meg opp på kammerset.
Vi er et lett bytte. Tenk på det som skjedde med Santa Fe.
– Vi må gjøre noe. – Når tiden er inne.
– Vi kan også bli rammet. – Da blir det mer på de andre.
"Forsvunne lik. D."
Det nytter ikke å bekymre seg.
Be Gud hjelpe deg.
– Er bønner svaret på alt? – Ja, og du skal ikke bekymre deg.
Storinkvisitoren sa alt var rett. Guds tjenere lyver aldri.
Ikke le. Underlige ting burde ikke undre deg. Det er en merkelig by.
– Men fredelig hittil. – Vi burde ikke ha kommet.
Vi har vært her i tre år. Du må venne deg til det.
Det klarer jeg aldri.
Jeg skal gjøre det godt igjen.
Det er tid for aftenbønn.
Stopp!
Kjettere.
Guvernøren!
Prektig befordringsmiddel. Følger det med stillingen?
– Hvordan blir det med kjetterne? – Jeg forventer en god høst.
I dag minnes vi Frelserens lidelser. Hvorfor ble han korsfestet?
Hvem sendte ham i døden, den verste død av alle?
Grevinne Jaramillo. Som alltid en glede å se byens vakreste frue.
Hertuginne Santa Fe. Min gode venn hertugen er vel ikke utilpass?
Nei, han er ved god helse. Han sender sin varmeste hilsen.
Hun ville vel ikke smilt hvis det hadde skjedd noe.
Som jeg sa: Hvem sendte Vårherre i døden, den verste av dem alle?
– Jødene! – Prekenen er ikke slutt.
Det er det samme hver eneste søndag.
Vi må alle stoppe kjetterne ...
God morgen, grevinne Jaramillo. Frue, kan vi snakkes alene?
– Vi er i Guds hus. Snakk fritt. – Hvor er Deres mann?
– Han er opptatt. – Han går da alltid til messe.
– Han er ute på reise. – Når så De ham sist?
– Da vi spiste frokost i morges. – Virket han nervøs?
For guds skyld. Min mann er en aktverdig borger.
Jeg vil fortsette, hvis vår ærede sheriff ikke har innvendinger.
– Glem aldri ... – Send gutten der. Fort.
– Betyr bokstaven D noe for ham? – Det er alfabetets fjerde bokstav.
– Hvorfor lyver De? – Hva våger De? Han er på reise.
"Min kjære. Jeg er ankommet. Jeg savner deg."
Ruy, min kone slår meg ihjel.
Tre ganger denne uken har jeg fått oppkast på klærne.
Og det er fjerde gang du blir sittende etter stengetid.
Gode gud.
– Donoso, min venn. – Jeg ventet Dem ikke så sent.
Det gjør alle andre.
Donoso. Det er møkkete her i landsbyen.
Ikke 40 dages uavbrutt regn kunne vaske stredet så rent.
Jeg vet hva jeg så.
– Det vet vi begge to. – Jeg ville snakke med Dem.
– Men jeg må gå. – Vrøvl. Du kom jo nettopp.
Ta deg en tår.
Drikk nå en tår.
For forsvunne lik.
Jeg må gå.
Min kone venter.
– Pablo. – Ja, min herre?
Vin.
Inkvisitorens hage.
Bokstaven E. Grev Jaramillo.
Donoso! Lukk opp!
– Jeg må snakke med Donoso. – Han er ikke her.
Han har ikke kommet hjem ennå.
Grevinne Jaramillo tar ikke imot. Jeg tilkaller vaktene.
Det er ikke nødvendig.
– Dette går ikke, Ruy. – Og halskjedet? Var det fantasi?
Enhver kunne ha stjålet det for å bevise hans død.
– Jeg så ham. – Du tok feil.
Ville jeg ikke kjent igjen han som tok deg fra meg?
– Bevis at jeg tar feil. – Han er opptatt i forretninger.
Carmen, din mann er død.
– Stopp! De må ikke gå inn! – Forsvinn.
Unnskyld. Jeg prøvde ...
Jeg vet ikke hva De vil oppnå ...
– Hvilken gledelig overraskelse. – De skal virke for troens renhet.
– Min oppgave er å ... – Drøfte å skille kirke og stat?
Kom igjen en annen dag, så diskuterer vi det.
To fremtredende adelsmenn er blitt myrdet.
Kan De bevise at noen er drept? Ikke si at De så likene.
Inntak av sterk drikke er en synd som påvirker oppfattelsesevnen.
Mine menn så de første ofrene.
Setter du livet inn på deres forklaringer?
Er De blitt stum?
– De har snakket med dem. – Det har jeg ingen grunn til.
Vi så alle at hertuginnen fikk brev fra sin mann.
– Enhver kunne ha skrevet det. – Ser man det.
De forestiller Dem altså et større komplott.
At en hemmelig sammensvergelse skulle stå bak.
– Det er fint. Virkelig fint. – Det tilhørte grev Jaramillo.
– Det er badet i hans blod. – Greven kommer når som helst.
Min sønn, vi gjør Guds gjerninger.
Vi undersøker de store familienes renhet.
Vil De røve min tid, så la emnet være verd min oppmerksomhet.
De skjuler en alvorlig forbrytelse.
– Forklar Dem, ellers ... – Hva?
Truer De meg? Har De glemt hvem som bestemmer her?
– Vakter! – Få tilbake halskjedet.
Gud være med deg, min sønn.
Jeg har enda en oppgave. Grev Jaramillo.
Donoso!
Kom her. Hvor var du i går kveld?
Grev Jaramillo ble drept. Hvor var du?
Der kommer grev Jaramillo!
Ta ham!
– Du kom ikke hjem til middag. – Unnskyld.
Ruy ...
Folk snakker. De sier alt mulig om oppførselen din.
– Det må ikke barna høre. – Jeg gjør arbeidet mitt.
Ikke avvis andres meninger. Gid vi hadde blitt i Antwerpen.
Du er besatt av dette.
Jeg fikk et viktig verv som sheriff for min egen by.
Nå ler man av meg.
Folk ser meg i øynene og lyver. Mine menn følger andres ordrer.
Folk prøver bare å beskytte seg selv.
Uten lov, ingen orden. Gir jeg opp, bryter alt sammen.
– Ingen forventer så mye av deg. – Nettopp.
– Hvis jeg ble myrdet ... – Det må du ikke si.
... kunne du da fortsette som om ikke noe hadde skjedd?
Hvis du eller barna var vekk, ville ikke noe bety noe mer.
Hvorfor krever ikke enkene rettferdighet?
Har De vært her hele natten? Må jeg spørre hva De gjør?
Jeg leter. Alle later som ingenting. Selv enkene.
De kan da ikke tro de er involvert? De er jo damer.
Hva er det for bøker?
Det er stamtrærne til Spanias adelsfamilier.
Har det Deres Nådes interesse?
Broder Anselmo interesserer seg for mordene.
Inkvisisjonen gransker familienes herkomst. Godt sted å begynne.
Sheriff! Hun mottar ikke gjester så sent.
Hent henne.
– De er ikke datert. – Hvilke da?
Maleriene. Og de er alle i samme stilart.
Merkelig, når noen av personene må være døde for hundre år siden.
Fattig som rik. Alle elsker sine barn.
Det er den sterkeste urkraften.
Sheriffen er her.
De kommer vel for å unnskylde?
De burde kreve at man undersøker Deres manns forsvinning, –
– men i stedet later De som om han er i live.
Betyr hans død ikke noe for Dem?
– Det forstår man ikke, om ikke ... – Om ikke hva?
Om man har noe å skjule.
Grevinne Jaramillo. Kan De forklare meg noe besynderlig?
Her er stamtrærne til alle spanske adelsfamilier.
Santa Fe–familien er ikke nevnt.
Merkelig, når den er så fremtredende.
Det må De spørre dem om.
Og De og Deres mann skal jo være i familie med kongefamilien.
"Skal være"? Det er ikke noe å utsette på vår herkomst.
500 års adelig blod. Se på maleriene.
Ja, vi snakket nettopp om dem. Fargene er fantastiske.
– Upåvirket av tidens tann. – Det er kopier av originalene.
Synd å vrak de gamle.
Originalmaleriene må være fabelaktige.
– Får jeg se dem? – De er i palasset i Madrid.
Hvorfor er De ikke nevnt i bøkene?
Hvis De gikk seriøst til verks, ville De vel lett i de riktige.
– Disse er de mest anerkjente. – Jeg må gi grevinnen rett.
Det er penger i å bevise adelig herkomst.
En svindler kan stå bak boka her. La oss gå til en munk jeg vet av, –
– som har mange troverdige dokumenter.
Her er den opprinnelige fortegnelsen over stamtrær.
Selv broder Anselmo bruker den i sine undersøkelser.
– Hvilke navn søker De? – Santa Fe og Jaramillo.
Her har vi det. Hertug José de Santa Fe, greve av Siguenza.
Jeg kjenner hans titler. Hvem er hans stamfar?
Et stort navn.
Sønn av hertug Roberto og lady Infanta de Alba.
– Sønnesønn av José de Santa Fe. – Umulig. Jeg fant ham ikke.
Vis meg hertugen og hertuginnen.
Hertug Raul de Jaramillo, sønn av Pablo de Jaramillo –
– og hertuginnen av Linares.
Kongens fetter.
– Greit. – Skal jeg fortsette?
Så du jager de gamle spøkelsene igjen?
Jeg trodde jeg hadde noe, men så glapp det for meg.
– Sov. En trett sjel makter intet. – Mor.
Jeg er født her, men er allikevel fremmed.
Du dro av sted før du ble mann. Du kommer tilbake med familie –
– og blir byens sheriff. Du er misunt av mange.
Det er som om folk snakker et hemmelig språk jeg ikke forstår.
Min sønn.
– Hvis jeg spør om vår slekt ... – Den har jeg da fortalt deg om.
Demendos av Tovar, hertug av ...
– Godt, godt. Jeg vet det godt. – Hvorfor spør du?
Vi er av lavadelig slekt, men kjenner hvert enkelt slektledd.
Jaramillo og Santa Fe er berømte slekter, men omtales i få bøker.
– Det angår ikke deg. – Det angår meg i høy grad.
Så let i benediktinermunkenes bøker.
– Det sa Donoso også. – Og?
Fins det to versjoner av historien? Hvorfor er de bøkene korrekte?
Både Donoso og jeg har åpenbart –
– seriøs interesse for fortiden. Lær av ham.
Igjen. Det hemmelige språket. Alle er eksperter i slektsforskning.
Vår herkomst betyr alt.
Han har funnet bøker som ikke burde finnes.
De kan ødelegge våre planer hvis de faller i feil hender.
– Som den lille nidkjære presten. – Hva skal vi gjøre?
Glemmer dere verden vi lever i? Listene kan beskytte oss.
Men de kan også brukes mot oss, noe som vil få fryktelige følger.
– Og den tåpelige sheriffen? – Han er maktesløs.
Han anses som fremmed her.
Han har sine metoder. Vel er han dum, men han er nær kilden.
Du har rett.
– Hva skjer? – Bøkene! Bøkene!
– Brann! – Brann! Brann!
Takk.
– Hvor skal De hen? – Til guvernøren.
– Eksellensen hater forstyrrelser. – Bli her.
Et svin.
Et esel.
En frosk.
En katt. For en katt!
Min sønn! Hva kan vi stå til tjeneste med?
Min herre.
Du ser fryktelig ut. Hvor har du vært? Der kommer den!
Kom, gutter! And á l'orange. Fint, fint.
Jeg vil se det andre fatet! Få se, få se!
Abbor, languster, hummer ... Flytt deg!
– Det er litt tradisjonelt, hva? – Det må kokken få vite.
– Nei, nei. – Min herre ...
Sitt ned.
– Gjør plass til vår gode sheriff. – Jeg har spist.
Sett deg. Sett deg nå.
Kom nå! Hva venter dere på? La oss skåle for alt.
En ku.
– Min herre? – Snakk høyere. Jeg hører dårlig.
– Min herre, det er noe galt ... – Har du smakt anden? Kvakk.
– Litt kjedelig oppskrift, men god. – Nydelig.
Og trøflene.
Som å høre englene synge.
Englene ... Så morsomt. Du burde komme oftere.
Det er så kjedelig ved hoffet.
Min herre, forferdelige hendelser finner sted.
– Er det noe ubehagelig? – Ja, dessverre.
Tragisk? Blodig?
Ja.
Så skån mine ører. Jeg tåler ikke dårlige nyheter mens jeg spiser.
Døden.
Er han ikke sublim?
– Men, Deres Excellence ... – Jeg prøver å spise.
Jeg utnevnte deg til sheriff. Gjør arbeidet ditt, og la meg være.
Sheriffen er ferdig med å spise. Ut, ut med ham.
En jøde.
Nei, nei. Den var ikke god. En ape som parrer seg.
Nå parrer den seg med lord Thomas.
– Far! – Far!
Gi meg et kyss. Og gå på rommet deres.
– Vi vil bli hos deg. – Ja.
Ta dem med.
Hvorfor ser du sånn på meg?
– La være. Barna er våkne. – Jeg elsker deg.
– Du ter deg som et dyr. – Vi er mann og hustru.
Vel? Hva venter du på? Er det ikke det du vil ha?
– Ikke på den måten. – Det vil ikke jeg heller.
Nei. Nei!
Lukk opp! Lukk opp døren!
Kom her! Kom.
– Kle deg. Vi skal i kirken. – Men, mor ...
Rolig nå. Vi leker etterpå.
Av sted med dere.
Vi må skrifte etter messen.
– Jeg føler meg uren. – Det skjedde jo ikke noe.
Men hensikten var der.
Vil du ha en skjøge, skulle du ha tatt din første kjærlighet.
Hun legger ikke bånd på seg selv.
Santiago! Gjør deg ferdig. Messen begynner snart.
– Jeg finner ikke de svarte skoene. – Så ta de brune.
– La ham finne de svarte. – Jeg vil få med meg prekenen.
– Vi kan den utenat. – Hvert ord er hellig.
La dette tjene som en advarsel for alle –
– som forbryter seg mot Gud.
Hver søndag minnes vi –
– Vår Frelsers lidelser. Hvorfor ble han korsfestet?
Hvem sendte ham i døden, den verste død av alle?
Som jeg nettopp sa: Hvem sendte Vårherre i den verste død av alle?
Jødene!
Tilhengerne av en falsk tro, –
– som vil ofre alt for å hindre Guds Rikes komme.
Vi må alle stoppe kjetterne ...
Vi har knapt samtalt siden du kom hjem. Nå følger du meg overalt.
Anna de Toledo. 1510 til 1529.
Så ung hun var. Døde hun av ulykkelig kjærlighet?
En skjøge som ble myrdet av en kunde, som da var borgmester.
Min forklaring er mer romantisk. Du tenker for rasjonelt.
– Skjendig, hva? – Hva har skjedd med deg?
Du var så levende, så forførende.
Det var en som fikk meg ned på jorden igjen.
Kjenner du noen med navn på D og E?
Desdemona, Deborah, Deus ...
Hun lengter etter noe.
Desperasjonen overtar langsomt viljen, sjelen ...
Er du redd det kunne skje deg?
En intens forelskelse som ikke blir gjengjeldt?
– Jeg er lykkelig gift, takk. – Det er ironisk, hva?
Det verste er å være sammen med noen og allikevel føle seg ensom.
– Bokstavene D og E. – Død og elskov.
Demon. Hva er det for en lek?
Jeg likte også spill. Husker du?
Hvilket spill er vi med i?
Statuen skal kunne gjøre undere. Den oppfyller folks drømmer.
– Hva drømmer du om? – Å få entydige svar.
– Så bortkastede mirakler. – Jeg kan få folk til å snakke.
Du har mistet følelsene.
Min drøm er mer lidenskapelig.
– Vil du høre den? – Jeg har vært likeglad lenge.
Vi er på hellig grunn. Det er synd å lyve.
Vi er i krig.
Vår felles skjebne –
– står på spill.
Guvernøren kan ha blitt utsatt for et mordforsøk.
– Ikke gå inn. Det passer ikke. – Du kan gå.
– Jeg prøvde å si nei. – Det gjør ikke noe. Gå du bare.
Du uroer deg for meg. Det er snilt av deg. Men det var bare et uhell.
Jeg ble såret av mine egne vakter da jeg var på vei til kirken.
De prøvde noen nye våpen og kom til å sikte litt for høyt.
Det er alvorlig. Jeg vil snakke med vaktene Deres.
Skulle mine egne vakter drepe meg? Latterlig.
Det skjer underlige ting her i byen. Det må tas alvorlig.
Herlig! Jeg følte meg litt trist. Være en sau.
Litt høyere.
Deres Eksellense. Jeg ber Dem.
Snakk med dem, da, og så er den saken avsluttet. Forstått?
Du kan gå.
Følg ham ut. Bit ham!
Følg ham ut! Det er nok nå.
De ryddet ikke engang opp denne gangen. Selv kulene er her ennå.
– De ville snakke med oss? – Ja.
– Hvor var dere da det skjedde? – Vi prøvde nye geværer.
Rekylen overrasket oss, så kulene fløy over muren.
Jeg vil se hvor dere sto.
– Så kulene fløy over muren der? – Ja.
– Er du en god skytter? – Vi øver hele tiden.
Det er omkring 30 meter herfra til muren.
Fra muren til der hvor guvernøren ble truffet er det vel 10 ...
– Våpnene er uberegnelige. – Får jeg se?
Får jeg prøve?
– Du må stå fast. – Kan vi hjelpe Dem med annet?
Jeg vil snakke med vaktene som beskytter guvernøren.
– Hva leter De etter? – Kulen vakten nettopp avfyrte.
Den kan være hvor som helst. Han sa de var uberegnelige.
Tre mann skyter fra bak muren, og alle treffer guvernøren?
Der er den.
Hvordan vet vi at det er den og ikke en fra forleden?
Det her er den jeg avfyrte, og her er den jeg nettopp fant.
De er identiske. Her er de jeg fant ved siden av blodffekkene.
– De har ikke like store. – Da var det kanskje ikke et uhell?
Vaktene ble sendt med gulltransporten til hovedstaden.
Herlig portrett, ikke sant? Det er mine foreldre. Nydelig par, hva?
– Jeg ser De har det bedre. – Ja, avgjort.
Det var bare et uhell.
Det er ting som tyder på at det ikke var et uhell.
Hvorfor skulle noen ville meg til livs?
Det var et komplott. De bommer nok ikke neste gang.
– For noe nonsens. – Vaktenes utsagn var sludder.
Og kulene liknet ikke de fra gjerningsstedet.
Dessuten forsvant Deres livvakter før jeg fikk snakket med dem.
Du tretter meg. Du er verre enn min narr.
Jeg sendte som vanlig mine beste menn med gulltransporten.
Hvis de er Deres beste menn, hvorfor sendte De dem vekk nå?
Hertugen av Santa Fe og grev Jaramillo er blitt myrdet.
For guds skyld!
Hopp! Jongler, gjør noe. Hva som helst!
De ble slaktet som dyr. De skar bokstaver inn i dem.
– Det har ingen fortalt meg. – Jeg prøvde nå nylig.
– Hvorfor står ikke enkene frem? – De er redde.
Redde? Det bør da ikke fremtredende borgere være.
Jeg hentet deg jo fordi du kunne se ting objektivt.
– Få det ordnet! – Jeg møter en mur av taushet.
Enkene later som ingenting. Og broder Anselmo.
Hjelp meg i seng.
Fire er døde, og to av dem var en av oss.
Vi kan ikke vente lenger.
Og den plagsomme sheriffen stiller mange spørsmål.
Tenk om den ubekvemme sheriffen finner listen?
Da skjønner han alt. Hemmeligheten feller oss alle.
Hvis ikke du handler, må vi ta saken i egen hånd.
Hva vil du gjøre? Dine fine hender kan vel ikke søles til.
Ingen av dere har mot nok til å gjennomføre det.
Alt står på spill, og dere skjelver som ospeløv.
Hva med de andre på listen? De er skrekkslagne.
Bør vi ikke fortelle dem sannheten?
Dere blåser vel i om andre dør. Dere vil bare dele byttet.
Ingen utenfor dette rommet vet hvem morderen er ute etter.
De vet bare det jeg forteller dem.
De tror ikke jeg aner hva som foregår. De vet bare –
– at det gjelder listen som de frykter som dommedag selv.
De tåpelige innbyggerne blir våre hjelpere. De rydder etter oss.
Det holder dem tause.
Hvor er den varme kakaoen?
Et merkverdig barn kom med dette.
"Vi gir ikke opp før du sørger for rett!"
Hertuginne Santa Fe.
Bokstaven R.
Hvor er den?
Satan! Den er vekk.
Kom. Få dem vekk med en gang.
Fjern alt blodet. Alt!
De sendte bud etter meg, min herre?
– Ja. Herlig morgen, ikke sant? – Veldig fin.
Sett deg.
– Hvorfor spør De om det? – Hvorfor ikke?
– Du våknet vel ikke i natt? – Hvorfor skulle jeg det?
Hvis man har ren samvittighet, sover man som en sten. Ikke sant?
– Hvor lenge arbeider du for meg? – Tre år.
– Hvor ofte har du reddet mitt liv? – Det er en ære ...
– Hvor ofte? – Minst fire ganger.
Nåvel.
Jeg skal gi deg muligheten til å redde ditt eget liv.
Du lette visst etter denne.
– Jeg ... vet ikke hva det er. – Jeg så deg ransøke likene.
Jeg hørte deg gi ordre. Jeg kan alltids få deg til å snakke.
Vær så snill ...
... ikke spør meg om mer.
For min skyld.
For vår skyld.
Kanskje disse navnene hjelper hukommelsen på gli.
Francisco Orazol, Levi Benteropa.
Hvor skal De hen?
Er du villig til å snakke nå?
Sancho! Javier!
Arrester ham. Arrester ham! Overgi deg, for guds skyld!
Nei!
Nei, ikke!
– Hvorfor er han trist? – Har noen gjort ham noe?
– La far være i fred. – Det er i orden.
Santiago, Alejandra. En av mine gode venner er død.
– Som de andre? – Skar de av hodet og armene?
Han ble ikke drept.
– Hvordan da? – Han var syk, ditt fjols.
Han valgte døden selv.
– Kan man det? – Det forstår jeg ikke.
– Det er sent. Sengetid. – Bare litt til?
Jeg er ikke sulten. Gjør kammerset klart.
Ruy. Livet går videre.
Hvor dyster er en hemmelighet som får en mann til å velge døden?
– Han fryktet annet enn døden. – Hva kan det være?
Det er så mye.
Er disse verd å dø for? Har du sett dem før?
– Folk dør ikke uten videre. – Visse ting bør ikke avsløres.
– Min plikt er å finne sannheten. – Din plikt er å beskytte familien.
Du også? Hva vet du?
– Stopp. Djevelen kan vise seg ... – For sent.
Djevelen er våken. Ikke engang broder Anselmo kan stanse meg.
– Det er ikke hans skyld. – Hvem sin da?
Hjelp meg.
Mitt kjære barn ... Selv om jeg visste noe, kunne jeg ikke si noe.
– Hvorfor så gåtefull? – Jeg har sett mye ondskap.
Kan du tilgi meg?
Hva snakket dere om?
Jeg prøvde å finne ut hva som er verre enn døden.
Død og smerte som rammer familien.
Hva gjør De her? De er ikke velkommen.
Be ham inn.
Graciela. Vår plikt er å finne sannheten.
Hadde han snakket, hadde det ikke skjedd.
Gode gud! Hvor kan De tro det er så enkelt?
– Tilgi henne. Hun er opprørt. – Naturligvis.
Vil De ikke spise?
En ting jeg savner fra min barndom er god skinke. Tillater De?
– Hva kan jeg gjøre for Dem? – Hva var Deres sønn redd for?
Har inkvisisjonen noe mot Dem eller ham?
Nei. Han var en god kristen. Jeg kan ikke fortelle Dem noe.
Som Deres sønn tar De hemmeligheten med i graven.
– Truer De meg? – Nei. Hva er verre enn døden?
– Mange ting. – Min kone hadde nok rett.
Død og smerte som rammer familien er verre enn døden.
Han gikk i døden for å beskytte Dem.
De sa at det De savnet mest fra Deres barndom ...
... var skinke.
Nei. La være.
Jeg forstår.
Vil De angi oss?
De har to dager til å forlate provinsen.
Takk, Don Ruy.
– Hva er dine synder? – Jeg har latt kjettere unnslippe.
– Hvordan? – Bør jeg være sheriff eller kristen?
– De har samme plikt. – Jeg vet ikke ...
Som sheriff skal jeg beskytte borgerne og straffe forbrytere.
Og som kristen skal du angi tvilere.
Hvis de ikke har begått noen forbrytelse?
Kjetteri er en forbrytelse mot Gud, kirke og samfunn.
Og hvis kjetterne går i kirken, gir til de trengende –
– og styrker samfunnet? Hvis deres eneste forbrytelse er deres røtter?
Hvem snakker du om? Si fra hvis du har funnet hedninger.
– Hva skal vi gjøre med dem? – Utrydde dem! De er overalt.
– Gi meg navnene! Du må! – God natt, fader.
– Hvorfor sover du ikke? – Jeg vet hvorfor Donoso var redd.
– Du stoler ikke på meg. – Han er av jødisk herkomst.
Donosos far laget mat med skinke, men spiste ikke skinken.
– Jøder spiser jo ikke svinekjøtt. – Hva sa presten?
At Gud belønner dem som myrder kjettere.
Ja. Kjetteri er den verste synden.
Verre enn mord? Min plikt er å verge samfunnet, ikke kirken.
De to kan ikke skilles. Vi snakker med presten i morgen, –
– så du kan få renset din sjel og ditt hjerte.
Sov du. Jeg går ut.
– Kan jeg muntre deg opp? – Ta et glass med meg.
Min kone liker ikke ... Å, pokker ta.
Det er hardt å miste en venn på den måten.
Er jeg en god sheriff?
Da vi var barn, ble du beskyldt for å stjele en gullmynt.
Du fikk pryl, men du sladret ikke. Du tok straffen for meg.
Skål for min beste venn. Den beste sheriff byen har hatt.
Og min beste kunde.
Nei. Vennskap trøster bedre enn vin.
– Greven av Vallegos og Salvatera. – Hva vil De, grev Vallegos?
Det er ikke meg, men eieren av halskjedet.
Hvis jeg ville drepe deg, hadde jeg gjort det før du så meg.
Eller forleden, da jeg ga deg den lille påminnelsen på halsen.
– Hvorfor har du ikke gjort det? – Jeg har ikke fått ordren.
Hvem beordret de andre mordene?
La oss gjøre oss det litt behagelig.
– Vin? – Er det broder Anselmo?
Man kan ikke snakke med tørr hals. Et glass brennevin?
– Jeg drikker ikke med mordere. – Jaså.
Du drikker med grever, hertuger, prester og andre forbrytere, –
– men ikke en iherdig leiesoldat? Sett deg i det minste, –
– så jeg ikke får vondt i nakken.
Din hardnakkethet irriterer folk.
Jeg trodde jeg hadde advart deg, så du ville la det ligge, –
– men du har åpenbart ikke fått nok. Du burde stoppe nå.
– Jeg kunne arrestere og pine deg. – Ja. Men først må du fange meg.
Dessuten ville jeg heller dø enn å si et eneste ord.
For hvis jeg snakket, ville jeg allikevel bli drept –
– på en langt mer bestialsk måte enn du kan forestille deg.
Og det ville ikke nytte uansett.
Jeg er jo bare en leiesoldat.
Bakmennene ville bare hyre en annen.
Herlig.
– Hvorfor så grusomme mord? – En personlig uttrykksform.
Noen maler, noen skriver musikk, og andre ...
– Det var meg en fornøyelse. – Hva betyr bokstavene?
Gid det var min fabelaktige ide, men jeg adlød bare ordre.
Mens jeg husker det: Du har tirret for mange.
Du burde se til familien din.
Isabel?
Hvor er sheriffen?
Må Djevelen fortære deg og din familie!
Du kan hente pengene i ettermiddag.
– Din belønning for å angi dem. – Jeg har ikke angitt noen.
Hvis alle familier var som din, var vi snart kvitt forbryterne.
– Hva skjer med dem? – Det bestemmer broder Anselmo.
Nå er din sjel lutret. Jeg gjorde min plikt i hele familiens navn.
Her får du en forsmak.
Hvor er den? Kanskje dette overtaler deg.
– Slipp dem fri! – Våger du å forstyrre oss?
Slipp!
– Du myrdet henne! – Ledsag vår kjære sheriff ut.
Følger De ham, fader?
La oss se om du vil fortelle hvor listen er.
De kan ikke gå inn. La være.
– Jeg må snakke med Dem. – De trenger ikke gå.
Kom du ikke for å snakke med meg?
– Snakk. – Kjenner du disse navnene?
Nei.
Du lyver. Det henger sammen med din manns død, og ...
Er det derfor du er her? Det var hardt da du reiste.
– Carmen, folk dør. – Du knuste mitt hjerte.
Hva? Du var forlovet uken etter jeg ble sendt vekk.
Du sa ikke farvel. Det var så lidenskapelig, og så ikke et ord.
Du hevet forlovelsen, skrev aldri tilbake. Spar meg.
– Hva har skjedd med deg? – Ikke noe.
Hva gjør du?
Vær stille.
– Hva er det for en liste? – Du spionerer mens jeg bader ...
Du braser inn i soveværelset mitt...
– Si det! – Du kaster lengselsfulle blikk.
Men når jeg endelig gir etter, skyver du meg vekk.
Alle år med forbudte lengsler ... Var alt bare løgn?
Hvorfor ...
... leker du med hjertet mitt?
Nei! Nå er det nok!
Hold opp!
Hva er det for en nøkkel?
Vet du hvor jeg fant denne? På hertuginnens lik.
Ble hun drept for denne? Hvilken lås åpner nøklene?
"Dere skal forlate deres fødeby, og aldri mer se dere tilbake."
"Hvis ikke, skal dere fortæres av fiendens ild."
"Behold nøkkelen til deres hjem, så dere kan vende tilbake, –
– dersom Messias blir født for å gjenreise troen."
– Hva er det? – Noe meningsløst min far sa.
Hvorfor står det "født", og ikke "gjenfødt"?
Nøkkelen passer ikke til noen dør i hele denne provinsen.
Den er vel et minne om det huset du ble tvunget til å forlate, –
– for at du ikke skulle bli fortæret av fiendens ild.
Hva snakker du om?
Jeg vet hvorfor du skjuler din manns død og frykter Anselmo.
Presten sa at en kjetters morder blir belønnet i Himmelen.
Hvis jeg var deg, ville jeg gjort akkurat det du gjør.
Du er jo vanvittig.
Hvilken by er du fra? Hvilken synagoge gikk familien i?
– Hva vil du ha? Penger? Palasset? – Sannheten!
Du kaller meg en kjetter! Du skyver meg i Helvetes avgrunn.
Jeg blåser i om du ikke inntar kjøtt sammen med melk.
Jeg vil bare vite hvem som står bak mordene.
– Gå din vei. Nå! – Jeg skal finne sannheten.
Har han listen?
Pokker! Har han den eller ikke?
– Jeg må se bøkene straks. – Naturligvis. Naturligvis.
Så De driver stadig med slektsforskning?
– Ser De etter et bestemt navn? – La meg i fred.
Naturligvis.
Jeg har ikke vært her.
Ikke noe.
"Jødiske slekter i det spanske rike."
"Elieser ..."
"Fremtredende jødisk familie fra kongeriket Aragonia ..."
"Kong Ferdinands rådgivere ..."
Broder Gonzales?
Vi må vekk!
Hvorfor?
Hvorfor jeg reddet deg? Fordi jeg ble beordret til det.
Min arbeidsgiver ønsker å se deg.
Jeg nekter å snakke med broder Anselmo.
Tror du virkelig vi er venner nå?
Nesten ... men ikke helt.
Kom. Vi har ikke hele natten.
Jeg trodde broder Anselmo sto bak mordene.
En så vidtfavnende plan? Latterlig.
Folk dør på grunn av listen. Hva står det på den?
Opplysninger som kan gjøre deg til den mektigste i riket.
Jeg vet bare at det er navnene på spanske jødiske familier.
Sjakk matt.
– Jeg har sett bøkene. – Husker du din venn Donoso?
Undersøk hans slekt i begge bøker.
Jødiske familier er utelukket fra de adelige slektsbøkene.
Donoso Cabral, sønn av Ramiro de Carranza.
– Og lady Francisca de Piedro. – Se i den andre boken.
Ikke noe.
I 1492 bestemte vår kjære konge at alle jøder skulle landsforvises.
Jødene fikk tre måneder til å konvertere eller forlate landet.
To år etter forbød man de nydøpte å inneha viktige poster –
– med dødsstraff til følge. Hva skulle jødene gjøre for å overleve?
For å beholde det de hadde? De måtte skjule sin herkomst.
Hundrevis av nye bøker om de jødiske familiene ble bestilt.
Nå var det to utgaver av historien. Her har vi den sanne historien, –
– og her, om man så må si, kreative hoders verk.
Og Deres navn? Står det i en av bøkene?
Ja da.
Se ...
... etter broder Anselmo.
Hvorfor tror du han forfølger kjetterne så intenst?
For å redde seg selv, selvsagt. For å skjule sitt eget jødiske blod.
Som Torquemada, som opprettet inkvisisjonen. Særdeles usselt.
Gi meg listen.
Kom.
Bli med meg.
En gruppe viktige mennesker tilbød kong Ferdinand –
– enorme beløp. Mye penger. Men han hadde andre grunner.
Kongen hadde også jødiske aner, –
– så han følte med sitt folk.
På listen her skrev alle familiene sitt jødiske navn.
Og denne ... Kongen ga hver familie et nytt kristent navn.
På den måten fikk vi et nytt liv.
Da kongen døde, innledet man en sann heksejakt.
Hundrevis ble brent på bålet, deriblant mine foreldre.
Deres eneste forbrytelse var å ha jødiske aner.
Vi overlevende lette etter et fristed fra galskapen.
Kom hit.
Hjelp meg å glatte dem ut.
En liten provinsby, langt fra Guds åsyn. Et perfekt skjulested.
Og hvorfor ikke flykte sammen? Da var man trygg blant sine egne.
Min kjære sheriff, når du går til messe, –
– står nesten alle på de listene. Bortsett fra den fanatiske presten.
Hva skal den blodige utryddelsen blant deres egne være godt for?
Når man når toppen, vil alle andre også ha en bit av kaken.
De kan velte deg ved å avsløre herkomsten.
Engang ga listene oss et liv.
Nå er de et redskap for utpressing og død.
Jeg er guvernør, en betydningsfull og innbringende posisjon.
Hvis sannheten kom frem, ville jeg ikke bare miste formuen, –
– men også bli brent på bålet som mine foreldre før meg.
– Hvem presser Dem? – En fra listen.
– Gi dem det de vil ha. – Det gjorde mine foreldre.
Og det har jeg gjort helt siden, men nå er det nok.
Det stopper jo aldri.
Jeg nekter å være slave.
Så De myrder alle på listen en etter en.
I sjakk må man ikke nøle med å ta motstanderens brikker.
– Hvorfor skjuler alle sannheten? – Ellers ville vi alle være fortapt.
Hvis jeg er så farlig, hvorfor har De ikke latt meg drepe?
Se ...
– ... på din families navn. – De Mendoza.
Finn ditt jødiske familienavn.
– De Cordoba. – Og så mitt.
De Cordoba.
Bli med meg.
Dette ...
... er din mor, min søster.
Min kjære Ruy, du er min eneste arving.
Derfor utnevnte jeg deg til sheriff. Slekten er den beste forbundsfelle.
Gjør det rette, og en vakker dag vil alt dette bli ditt.
Broder Anselmo vet hvem du er, og at du har listen.
Han gir seg ikke før han har drept deg, dine barn, ja, hele familien.
Du må fullføre det jeg har påbegynt.
– Skal jeg drepe alle på listen? – Hvis dine barn skal leve, ja.
Vanvidd!
– Jeg vil bli stilt til ansvar. – Overfor meg, ja.
Min kjære gutt. Jeg ville fortelle det da du var barn, –
– men din sta mor sa nei. Du ante ikke hvem du var, –
– eller hvor du kom fra. Nå har jeg gitt deg røttene dine tilbake.
Sammen med en plikt: å redde familien.
Vår familie.
Det eneste gode ved å måtte glemme vår herkomst –
– er at vi kan nyte reker, –
– hummer og god vin.
Hvorfor snitte bokstavene D, E, I og R i ofrene?
De latinske ordene "dies irae". Du må ha oversett noen.
"Vredens og dommens dag, himmel og jord skal gå under."
Det har jeg villet skrike helt siden jeg forstod at det å være jøde –
– var nok til å få en drept. Jeg ville skrive det på hebraisk.
Men selv nå må jeg skjule meg bak mine undertrykkeres språk.
Jeg håper du ikke trenger å skrike det.
Isabel?
Jeg snakket med don Francisco. Er det sant?
Han skjulte portrettene våre.
Jeg skjulte nøkkelen.
Vi har alle en.
Gamle, rustne ...
Nøkkelen til alt det vi forlot.
Våre hus ...
... vår identitet.
– Hvorfor sa du ikke noe? – Jeg ville beskytte deg.
Så jeg sendte deg bort. Og du fikk ikke gifte deg med Carmen.
– Hun visste det, men ikke du. – Du gjorde mitt liv til en løgn.
Livet er tusen ganger mer verd enn sannheten.
Fruen ... Barna ... Inkvisisjonen hentet dem.
Ruy!
Det er hverken din onkels eller broder Anselmos skyld.
– Hvem står bak? – De andre som forfølger oss.
De vendte broder mot broder, barn mot foreldre. Nei!
Anselmo!
Anselmo.
Vi har ventet på deg. Nå må du stå til regnskap.
Jeg er ikke redd. Jeg er en ærlig mann.
Jeg ville vært redd, hvis jeg var deg.
Din innblanding har truet hele dette samfunnet.
Uskyldige mennesker i en verden hvor grådige folk vil gjøre alt –
– for å tilfredsstille egne behov.
Dere finner aldri listene, hvis dere dreper meg. Aldri!
Jeg visste du ville ødelegge alt hvis du fant dem.
Din familie har alltid villet bruke kunnskapen mot oss andre.
Det kan dere ikke ... ... når du er død.
De vil ramme dere. Hvis jeg dør, går de til presten.
Han er den eneste som ikke vet om dem. Ikke sant?
Han bløffer. Familien hans står på listen.
Tør dere sette livet på spill? Og deres barns liv?
For det gjør dere hvis dere gjør meg noe.
Da vil din kone og dine barn betale prisen.
Han kan bare skyte en av oss.
Unnskyld. Barna mine ...
Hva har han sagt til dere? At alle blodsudgytelsene skyldes listene?
Har han sagt hvorfor alt begynte?
– Hva? – Ikke hør ham.
– Han prøver å forvirre dere. – Fortell dem om guvernøren, og ...
Nå er det nok!
– Drep ham! – Du har drept en av våre egne.
Din idiot. Han blir vår undergang. Etter ham!
Ikke la ham slippe unna!
– Skyt ham! – Ta ham!
Et passende endelikt. Levende begravet.
Våkn opp.
Her er det pestsmitte. Vi må få ham vasket.
Jeg visste det måtte være en feil.
Hør på meg. Hvor er barna?
Det var fryktelig.
Broder Anselmo sa du var av jødisk herkomst.
Men nå er det overstått. Nå kan vi dra hjem igjen.
Nei, vi kan ikke.
Broder Anselmo løy ikke.
Nei ...
Det kan ikke være sant.
– Det er umulig! – Vær rolig.
– Hvorfor sa du ikke noe? – Jeg visste det ikke.
Mine barn ...
– De er urene. – Stille! Vaktene hører oss.
De må bli renset. Ditt blod må bli renset.
Er du vanvittig?
Ta det rolig.
Nei!
– Barna skal ikke leve i kjetteri. – Stille! Du setter oss i fare.
Isabel?
Isabel!
– Nei , nei! – Vi må vekk.
– Kom nå. – Nei!
Englene mine ...
Aldri mer.
Før dem inn på et værelse.
Nå!
Bli med henne.
– Skal jeg drepe alle på listen? – Bare utpresserne.
Hvorfor skulle ikke resten ta blodig hevn?
Be om at min barmhjertighet vil skape en ny pakt mellom oss.
Og hvis ikke?
Det fins ingen utvei.
Jeg ville bli jaget som en kjøter, og barna mine også.
Jeg vil ta opp min arv, leve et dobbeltliv, som vi alltid har gjort.
Din herkomst beskyttet av min herkomst.
Din hemmelighet beskyttet av min.
Kristi legeme.
Lover dere å stifte en god kristen familie?
– Ja. – Ja.
I Faderens, Sønnens og den Hellige Ånds navn. Amen.
Motta denne gave som tegn på vårt nye vennskap.
Må dette styrke vår pakt.
Herre.
Deres Eksellense.
Herre.
Deres Eksellense.
Herre.
I 1492 måtte jødene velge mellom sitt hjem og sin tro.
For å bli måtte de være kristne utad og jøder inni.
Inkvisisjonen ble oppløst i 1808. Hundretusener var blitt myrdet, –
– og opptil en million fordrevet.
Deres etterkommere bor over hele verden.
Mange har ennå nøkkelen til sine forfedres spanske hjem.
Ediktet om utvisningen av jøder ble først opphevet i 1968.
Oversettelse: Scandinavian Text Service 2006